Subtitles by Profondo Rosso
Viterbos kyrkogård
- Hur gick det? - Bara bra. Ge mig din hand!
Oscar De La Valle. 1815.
Klipp av kedjorna.
Stäng.
Begrav det på kyrkogårdens andra sida. Senare ikväll.
Och urnan?
- Ställ den i bilen - Le, Monsignore.
Käre Michael, vi har gjort en upptäckt på kyrkogården som oroar mig.
Jag skickar dig denna urna så du kan undersöka dess innehåll.
Eftersom du känner till esoterisk och para- normal vetenskap mycket bättre än jag
tror jag att du skulle kunna bekräfta eller förkasta mina farhågor.
Rom, muséet för forntida konst.
Ursäkta mig, Sara. Har du sett Michael?
Nej, inte på några timmar. Han tog Paul till doktorn.
Så det är därför han inte svarar på sin mobil.
Vill du se en sak?
Vad?
Följ mig. Kom nu!
Vad är det?
Nu ska du få se.
- Jag har aldrig sett någonting som det här. - Verkligen?
Håll mig inte på halster. Vad är det?
Det är en urna.
- En urna? - Ja.
- Varifrån kommer den? - Från Viterbo.
Monsignore Brusca skickade den.
Den hittades i en låda som begravdes 1815.
Är den inte fin?
- Jag har aldrig sett något liknande. - Inte jag heller.
Hans telefon är ännu avstängd. Vad står det?
Ska vi öppna den utan honom?
- Fråga inte mig om det. - Jag förstår.
Vi ser vad som finns inuti och efteråt lägger vi tillbaks brevet.
- Okej. - Då är vi överens.
Vi öppnar den här.
- Ska jag hjälpa dig? - Nej, jag kan göra det.
Aj, som fan!
Du skar dig. Får jag se.
- Det är bara ett litet sår. - Så synd.
Lugn bara. Det var ingenting. Är du redo?
- Nu öppnar vi den. - Ja.
- Försiktigt. - Naturligtvis.
Så vackert.
Ta dolken försiktigt.
- Den är från medeltiden. - Ja, 1200-talet. Duktigt.
- Tre statyer. - Kusliga. - Ja.
Då tar vi oss en titt på det andra.
De liknar demoner.
Se på inskriptionen.
Det finns en sak till här.
Det är en tunika, kanske en talisman.
Förstår du skriften?
Inte särskilt bra.
Det är uråldriga symboler.
Sara, gör mig en tjänst och hämta en arameisk ordbok.
- Jag kollar lite mer under iden. - Okej.
Spring nu.
Spring!
Hjälp, hjälp mig!
Nu ska vi se. Du såg några personer. Men de såg deformerade ut.
Jag kunde inte se deras ansikten ordentligt.
- De rörde sig på ett konstigt sätt. - Hur då konstigt?
Det var som om...de delade upp henne i bitar, täckta med blod.
Vänta lite, försök att beskriva det.
Jag såg det bara under några sekunder.
Men inte alla var deformerade?
Nej, det fanns en apa där.
En apa.
Den följde efter mig.
Vad är det du gör på institutet, Sara?
Min specialitet är att restaurera arkeologiska lämningar.
Hade du redan katalogiserat det som hittades i lådan?
Nej, jag hann inte undersöka dem.
Det är allt jag vet. Kan jag få gå hem?
- Släpp mig. - Det är okej. Låt honom komma in.
- Sarah, hur mår du? - Å, Michael!
- Lugna dig. - Det var hemskt. Giselle...
Jag är Michael Pierce, direktör för museet.
Enzo Marchi, jag leder undersökningen.
- Jag hjälper henne hem. - Visst, inga problem.
Svårt att tro. Hörde du henne? En knäppgök.
- Är du inspektör eller inte? - Visst.
Håll då ögonen på henne.
Får jag komma med upp? Jag vill inte vara ensam ikväll.
Visst får du det.
Det är kallt ute. Kan jag tända en brasa?
Visst. Jag tittar till Paul.
Han är i sängen och sover lugnt.
Något väldigt märkligt hände mig den här eftermiddagen.
Det känns pinsamt för mig att berätta det för dig.
Vad är det?
Svär att du inte säger till mig att jag är knäpp.
Jag lovar.
Det fanns någonting där inuti. Någonting som levde. Tro mig!
- Och... - Vad?
- Det spelar ingen roll. - Vad var det? Berätta.
Jag hörde en röst.
Inuti mitt huvud. Och plötsligt, BAM!, öppnades dörrarna av sig själv.
De var låsta med nyckel.
Det var en kvinnas röst om jag minns rätt.
Hejsan, tiger, vad gör du uppe?
- Hej, Paul - Hej, Sarah
- Vill du ha lite varm choklad? - Ja.
- Kan du läsa något för mig? - Visst kan jag göra det ikväll.
Välj en bok och ta med på ditt rum.
Vilken vill du ha? Den här? Jag kommer in med chokladen strax.
Till sängs nu. Jag kommer strax.
Jag förstår inte varför. Varför dödades Giselle?
Vad var det för viktigt inuti urnan?
Någon typ av talisman. Imorgon går jag till Monsignor Brusca och tar reda på om han vet någonting.
Hur känner du honom?
Jag tog en kurs i spritiualism i London. Han var en verklig auktoritet på mysticism och det ockulta.
Tror du på såna dårskaper?
Det ockulta? Tja, kanske ja. Kanske nej.
- Vad är det? - Ingenting.
Tror du inte på saker som vi inte lyckas förstå?
Ärligt talat...nej.
Du och jag är vetenskapsmän och får enbart tro på det som vi kan se och röra vid.
- Och på chokladen! - Kanske...
Jag hör fortfarande den där rösten.
Den ekar fortfarande i mitt huvud.
Håller jag på att bli galen?
Nej, Sarah, bara lugn.
Vila dig nu.
Lilla gubben, kom nu. Mammas lilla skatt.
Vad är det?
Låt mig vara, skitstövel.
- God morgon, fader. - God morgon.
Jag skulle vilja träffa Monsignor Brusca.
Han finns inte här faktiskt.
Han fick en attack samma eftermiddag som vi hittade lådan.
Han var vid medvetande bara några få minuter innan han föll i koma.
Det gör mig verkligen ledsen.
Trots att det inte är rätt tidpunkt, skulle jag behöva information om urnan.
Jag har ingen aning om varför någon skulle kunna döda för urnan.
Allt jag vet är att det fanns ett namn på lådan: Oscar De La Vallé.
Oscar De La Vallé?
- Ja. - Vet du vem han var?
Monsignor trodde att det var en huvudfigur i en berättelse för 200 år sedan.
Många människor anser att han bara är en legend.
Inte Brusca. Därför skickade han dig urnan. För att få bekräftelse.
Kan du berätta vad det handlar om?
När några arbetare restaurerade rådhuset i Aosta 1815...
hittade de en urna.
Inuti fanns olika objekt, bland annat en tunika som ansågs som magisk.
Några vittnen sa att tyget började lysa intensivt.
Och att flockar av vargar kom fram ur skogen.
Vargarna grävde upp begravda kroppar, förde bort dem och slet dem i stycken.
Den lokala myndigheten bestämde att urnan skulle föras till Vatikanen.
Oscar De La Valle anmälde sig frivilligt till att föra den dit.
Han var en högt uppsatt adelsman och hade tillåtelse att tala med påven.
Det var en olycksalig resa, för i dess spår förde urnan med sig död och förintelse.
Barn dog, samlingar brände upp dem, städer invaderades av vargar.
Han vägrades tillträde till många städer. Folk fick panik.
När han nådde Viterbo var han utmattad och sjuk.
Han gick till den lokala kyrkan och efter 6 dagar dog han i malaria.
Han begravdes på ett hemligt ställe med urnan i en låda.
Lådan förseglades med ett krucifix.
När urnan hade hittats förändrades Monsignore.
Han sa saker som var helt meningslösa.
Vänta lite...det här skrev han strax före han fick sin stroke.
Det är en lista på sakerna i lådan.
- Mater Lacrimarum - Mater Lacrimarum, ja.
Enligt Monsignore var tunikan och urnan som den låg i magiska.
De tillhörde en ond häxa som kallades Mater Lacrimarum.
Tårarnas moder.
Det är så synd...en man som han...sluta sina dagar med att tro på sånt nonsens.
Monsignor trodde verkligen på det här. Guds vägar var mindre märkliga för honom.
Om Monsignor skrev det här fanns det ett skäl till det. Var så säker på det.
Adjö, fader.
Sluta!
Hjälp, hjälp!
Stanna! Stanna!
Är du där?
Finns det någon här?
Vad har hänt?
De har min son.
Vad är det du säger?
De dödade barnflickan. De lämnade ett meddelande.
När jag kom hittade jag det här.
Om du vill återse ditt barn iaktta SILENTIUM.
SILENTIUM. Michael, jag är så ledsen.
Jag är så ledsen, mitt hjärta.
- Jag såg de här symbolerna på urnan. - Jag vet.
De är en sekt, det är svart magi.
Svart magi? Michael, jag tror inte att...
- Tror du att allt som hänt är en slump? - Det säger jag inte.
Giselle är död, Brusca ligger i koma och de har tagit Paul.
Allt började med urnan och talismanen. De vill jag ska iaktta SILENTIUM.
Vad betyder det att iaktta SILENTIUM?
Det är när mörkret kommer till Rom. Förstår du inte?
Det är ju uppenbart. Kom med här.
Nu ska du få se. Vänta.
Var är de?
En självmordsepidemi, 52 stycken på 2 veckor...
En våg av våld som sköljer över staden...
Mord, mordbrand, våldtäkt, vandalism...
Michael, du skrämmer mig. Jag ser de där sakerna.
Jag åker till Monteleone. Där ska prata med fader Johannes.
Hur tror du att han kan hjälpa?
Han är exorcist, en av de sista som erkänns av Vatikanen.
Han vet allt om det ockulta och kommer att hjälpa mig att hitta Paul.
- Varför går du inte till polisen? - Vilken polis?
Du såg väl hur de behandlade dig på museet? Som om du var skvatt galen.
Michael, jag vill också hitta Paul men jag tycker det här är överdrivet.
Paul är min son, Sarah! Inte din.
Du kan dra åt helvete! Idiot!
Åt helvete med de andra också.
Ursäkta, utgången....?
Tre furier.
Tre ödesgudinnor.
Tre skönheter.
Gudom med tre huvuden.
Triaden.
Varför är de alltid tre?
- Ursäkta...hallå. - Sarah, det är Michael.
- Michael, var är du? - Nej, vänta, hör på...
- Jag behöver din hjälp, Sarah. - Visst, vad vill du jag ska göra.
- Hör på... - Michael?
Jag kan inte höra dig längre. Är du där?
Sarah, hjälp mig. Hjälp mig.
Försök att hitta henne utan att dra uppmärksamhet till er.
Ni kommer med mig och ni går dit. Iväg! Snabbt!
Vi är från polisen och vi måste få komma in.
Koncentrera dig!
De kommer inte att kunna se dig.
Vi tappade bort henne.
Vad vill du!?
- Ursäkta, vart går det här tåget? - Till Orte, om 30 minuter.
Lämna ett meddelande efter pipet, tack.
Jag kan inte prata nu, men jag ska till Monteleone.
Kan jag hjälpa er?
Jag förstår inte vad ni säger.
Gå in där. Kanske är hon där.
Sarah Mandy dödade den här kvinnan, precis som hon dödade mannen där borta.
Visst är det så?
Fröken Mandy väger max 50 kg och den där typen var som en gorilla.
Och han var beväpnad.
Jag tror det var någon annan. Ta bort det här är ni snälla.
Var snäll nu. Lugna ner dig.
God morgon. Jag heter Sarah Mandy och letar efter en god vän, Michael Pierce.
Han skulle hit för att träffa fader Johannes.
Jag är ledsen, han är inte här.
Vad? Skulle jag kunna få träffa fader Johannes? Det är väldigt viktigt.
Ni får tyvärr vänta tills imorgon, han är väldigt upptagen.
Det går inte imorgon. Snälla, jag lovar att det inte ska ta lång tid.
Jag ber dig.
- Okej då, ni kan komma in. - Tack.
Du ser ut att ha haft en jobbig resa.
Jag vet vem du är. Du har din mammas ögon.
Du är Elisa Mandys dotter. Visst är det så?
Jag heter Martha Colussi.
Du är verkligen lik henne.
Jag träffade din mamma för många år sen.
I Tyskland.
Jag lärde mig mycket av henne.
Hon var en fantastisk lärare, en stor spiritualist.
Den bästa jag har träffat på.
Min mamma var dansös.
Hon var en bra skådespelerska.
En vit häxa om man så vill.
Och på vissa sätt har du ärvt några av hennes talanger.
- Vad är det du säger? - Kalla mig Martha.
Trevligt att lära känna dig, Martha, men jag kom inte hit för att tala med dig.
Låt mig vara ifred, förstår du!?
Hur lyckades du fly från stationen?
Vad...vad är det du säger?
Elisa sträckte ut en hand till dig.
Hon guidade dig.
Visst gjorde hon det?
Jag vet inte.
Jag hörde...en röst.
Kände du verkligen min mamma?
Ganska bra. Du vet inte så mycket om henne, eller hur?
Det stämmer. Jag minns väldigt lite av mina föräldrar.
Jag var liten när de dog i den där olyckan.
Olyckan på gatan i Freiburg.
Nej, kära du. Jag är ledsen, men det gick inte till på det viset.
Dina föräldrar dödades.
Vad säger du? Det är inte möjligt! Ingen har berättat det för mig.
Vad är det du vet om det här?
Din mor försökte strida mot en mäktig svart häxa.
Mater Suspiriorum. Suckarnas moder.
Suckarnas moder?
Fader Johannes, hur många droppar?
Tjugo, tack.
Ni mår inte bra, ni borde vila.
- Det kan jag inte när det här händer! - Håll er lugn.
Jag ber er. Drick upp dropparna nu.
Jag har väntat länge på dig.
- Du är Sarah? - Ja.
Deras existens är en ny värld som du inte känner till.
För mer än 2000 år sedan anlände häxkonsten från Svarta havet.
Tre systrar började sin vandring i världen och skapade död och förintelse.
När jag undersökte konsthistoriska böcker upptäckte jag att...
Mater Suspiriorum, suckarnas moder, bosatte sig i Freiburg...
Mörkrets moder, Mater Tenebrarum, i New York,
Mater Lacrimarum kom till Rom.
Hon kallas tårarnas moder och hon är den vackraste och grymmaste av de tre.
Och hon är den enda som lever. Mater Tenebrarum och Mater Suspiriorum dog för många år sedan.
Suckarnas moder dödade mina föräldrar.
Ja, men inte förrän din mamma hade kämpat hårt.
Efter den striden förvandlades hon till en gammal gumma.
En ung dansös, Suzy Banion, dödade henne året efteråt.
När urnan som hittades av Brusca öppnades återvände kraften till tårarnas moder.
Vem har sagt det här till er?
Din vän Michael pratade med mig i telefon...
om en tunika som är en magisk kraftfull talisman.
Jag har haft syner. Häxor från hela världen har anlänt för att fira hennes återkomst.
Tyvärr kommer de varje dag. Med varje flyg, varje tåg, varje bil...
De vill att Rom ska falla på nytt.
De vill påbörja häxornas andra era.
Jag är ledsen, fader, men jag är förvirrad.
Du är inte förvirrad, det är världen som är det.
Kom och se.
Se där nere. Vanligtvis kan jag ha ett fall av exorcism per månad.
Men de senaste dagarna har jag haft fler än under hela mitt liv.
Det som händer är precis det som jag talar om.
Men allt det här? Varför?
Tårarnas moder sprider ondska runt omkring sig.
Några mördas, andra lider, hon skapar kaos och mänskligt lidande.
Vi har ett jobb att göra. Jag har en bok i mitt rum du ska få låna.
Martha! Kom hit!
Moder, du har återvänt!
Kom! Skynda dig!
Sarah, hitåt. Vi måste åka!
Spring, spring!
Spring mot min bil!
Den är låst!
Snabbt, öppna!
Jag hittar inte nyckeln.
In! Fort!
Varför följer de alla efter mig?
På grund av din mamma.
Vad gör du?
Jag ska ringa Michael.
Var inte dum. De kan spåra dig.
Du har rätt.
Då gör jag så här.
Du sover hos mig inatt. Då kommer du att vara säker.
Nej, jag föredrar att åka hem. Michael kanske söker upp mig där senare.
Här är mitt nummer och min adress. Var inte rädd, du kan ringa mig när som helst.
Tack.
Du är Elisas dotter. Då står du mig närmare än en släkting.
Jag vill inte skrämma upp dig, men med tanke på den person du är...
lova mig att inte lita på någon.
Det lovar jag.
Vad är det som händer där?
De bränner kyrkan.
Situationen börjar bli värre.
Det var någon i min lägenhet, ljuset var tänt. Jag kunde se det under dörren.
Jag håller på att bli galen.
Snälla, jag ber dig, hjälp mig, Martha!
Andas djupt.
Lugna dig.
Helga, det här är Sarah.
Hej.
- Vad gör hon här? - Lugn, hon är en vän.
Snälla hjälp mig, jag vet inte vad som händer med mig.
Varför händer det här mig? Varför?
Eftersom du är den du är vill de inte ta några risker.
Men...jag är ingen speciell. Det vet jag.
Nej, du är mer än du anar.
Precis som du har upplevt finns det saker du måste vänja dig vid att de visar sig.
Helga, ursäkta oss ett ögonblick.
Ursäkta mig, min skatt.
Du har gåvor, Sarah.
Det är ett faktum du måste acceptera. Om du vill överleva.
Se här.
Andarna samlas.
De är många, speciellt här i Rom.
Det gamla huset är fullt av spöken.
Om du tänker efter så är ju staden 2700 år gammal.
Under oss finns 5 lager av kyrkogårdar.
Hur gjorde du det där?
Du kan också göra det.
Med dina gåvor kan du se saker som andra inte kan se.
Slut ögonen.
Samla all din energi och fokusera den på den här punkten.
Lyft nu locket och blås.
- Sarah. - Det kan det inte vara.
- Mamma. - Sarah.
Rör henne inte! Då försvinner hon.
- Släpp min arm! - Mater Lacrimarum har blivit starkare.
Starkare hela tiden!
Var är du? Mamma! Mamma!
Du är i stor fara, min dotter. Bered dig för strid.
Gå inte, mamma.
Martha, få henne att komma tillbaks, snälla.
Hon sa att jag skulle strida. Du måste hjälpa mig.
Strida ihop med mig.
Jag är bara ett medium. Jag kan bara kommunicera med andarna.
Jag har inte din talang eller din mammas.
Nu behöver du guidas i rätt riktning.
Imorgon ska jag låta dig träffa Guglielmo DeWitt.
Han är en stor belgisk tänkare.
- Okej. - Han kommer att berätta det du behöver veta.
Om det inte är för sent.
Tack.
Lyft på luren!
Hallå! Martha!
Du måste lämna huset omedelbart!
- Svara! Vem är det? - Fly! Det är redan för sent för henne.
Fly! Genast!
Mater!
Var finns Sarah?
Hon fanns inte här i huset.
Idiot.
Var stark, var stark!
- Mamma. - Var stark, Sarah.
Mamma, vad hände pappa när...?
Det tillhör det förflutna...
Jag är upprörd och faktiskt väldigt arg på dig.
Du måste stå vid min sida, snälla. Lämna mig inte en gång till.
Min lilla Sarah, jag kan inte prata nu.
Använd dina gåvor, använd de väl!
Vi måste söka efter en flicka som heter Sarah.
Sarah Mandy. Om ni hittar henne, rapportera då omedelbart.
Michael, stanna!
Vad är det?
Michael, du mår inte bra.
Var är Paul?
Han är död.
- Åh, herregud. - De dödade honom.
Men det är nog inte något som du vill prata med mig om nu.
- Kom. - Mitt hem är inte säkert.
Vi tar oss till mig. Där söker de inte efter dig.
- Tänd inte ljuset. - Varför?
De behöver inte få veta att vi är här.
Jag är glad att jag hittade dig.
- Den där hostan...ge mig din jacka. - Nej, nej.
Jag fryser. Jag blev kall på vägen hit.
Vad hände? Jag åkte till Monteleone...
Jag åkte aldrig. Jag blev förföljd.
Nu förstår jag allt bättre. Förlåt om jag inte trodde dig.
Jag är så ledsen.
Det gör ingenting.
Du borde inte röka.
Hostan...
Vill du jag ska göra iordning någonting? Te, kanske?
Nej, jag är okej.
Jag är så glad över att jag hittade dig.
Nu är jag lugn. Faktiskt.
Michael, du blöder ju.
- Det är ingenting. - Vad menar du? Det är ju så!
Nej, det är ingenting allvarligt.
- Det är ingenting. - Vad är det du säger?
- Låt mig se. - Rör mig inte! Det är ingenting!
Jag sa ju åt dig att hålla dina händer borta!
Trodde du att du kunde få respekt från mig?
Och min son...
Du är så naiv.
- Du kommer inte att lyckas fly. - Vad har du gjort med din son?!
Din mamma kan inte hjälpa dig längre.
Nu har vi alla en gemensam moder, tårarnas moder.
Dina häxa, din satmara!
Hitta Guglielmo!
Vi börjar med de nyheter som otvetydigt är de som gäller för närvarande...
Det har kallats Roms andra fall.
Staden har översvämmats av hundratals våldsamhetsyttringar.
Kommisarie Marchi, vad tror ni ligger bakom allt det här?
Allt började med det som hände på muséet för Antik konst i Rom.
Ja, det brutala mordet på konservatorn Giselle Mares.
- Men vad var det som hände där inne? - Där tog detta helvete sin början.
Lägg märke till den här kvinnan.
Sarah Mandy.
Det enda vittnet till tragedin på museet.
- Om någon ser henne... - Säg mig, Mandy är misstänkt för...
Om någon ser henne, försök inte att stoppa henne.
Ring polisen.
Fan!
Hallå? Jag skulle vilja veta numret till Guglielmo deWitt.
D-E-W-I-T-T.
Hej.
Jag måste få prata med Guglielmo DeWitt.
Ursäkta, men vem är du?
Du känner inte till mitt namn.
Okej, kom in i alla fall.
Du ville träffa mig?
Var snäll och sitt.
Som du ser, kan jag inte röra mig mycket.
Min vän pratade med mig om...
Tror du att jag inte kände igen dig, Sarah Mandy?
Och att jag inte visste att polisen söker efter dig som misstänkt för mord?
En sak för oss alkemister är att vi letar inte enbart efter en sida av saker.
Vit magi är naturligtvis en bra sida.
Svart magi dess motsats.
Saker vi kan göra emot denna typ av magi baserar vi på vetenskap.
Esotericism, teosofi, naturlagarna...
Lite här, lite där.
Det här kommer att visa vem du verkligen är.
Och vad du verkligen har sett.
Intressant. Jag kan se att du har en alkemists instinkter.
Åh, du har träffat Marta Colussi.
Och även din mamma, Elisa Mandy.
Vad gjorde ni med mig?
Vad trodde du? Att vi skulle släppa in dig utan att ta reda på vad som verkligen var sanningen.
Då, säg mig precis varför du kommit hit?
Jag måste hitta tårarnas moder.
Varför?
Har ni inte sett vad som händer? Rom håller på att falla sönder.
Vi måste stoppa henne.
Och vad tänker du göra? Döda henne?
Min mor var en mäktig kvinna.
Och jag tror att jag har något av hennes krafter.
Och när upptäckte du det?
Jag vet inte.
Det är som om någon sträckt fram en hand.
Någon som var min mamma.
Fader Johannes sa att hon vill starta en andra mäktig era för häxorna.
Han hade rätt. Det har redan börjat i staden.
Det kommer att vara nödvändigt med mer än en god häxa för att besegra henne. Du bör ha hjälp.
Vad är det du vill säga? Att jag är ensam?
Jag kan inte ge dig svar, men jag kan ge dig information.
Vi måste söka hos den romerska alkemisten Varelli.
Han levde för länge sen i den här villan.
Han var en begåvad arkitekt.
De sista åren av sitt liv byggde han residens för de tre mödrarna.
Här hittar du det du behöver veta.
De tre mödrarna.
Jag vet inte vad det kommer att kosta mig att bryta det som vi alkemister kallar SILENTIUM.
Vi kan inte störa profana sinnen med vår vetskap.
Jag mötte de tre mödrarna och konstruerade för dem tre residens:
Ett i Freiburg, ett i New York och ett i Rom.
Jag upptäckte för sent att dessa tre ställen dolde fruktansvärda hemligheter.
För därifrån spred systrarna smärta, tårar och mörker över världen.
Det här är den design som är för huset Varelli byggde i Rom.
Det du ser, existerar inte. Det du inte ser, är sanningen.
Det är en gåta.
När du hittat huset för Mater Lacrimarum hittar du också dina svar.
Är du säker på att du vill försöka?
Jag har inte något annat val.
Stanna! Stanna här!
Vem är du?
Jag såg några kvinnor gå in här. Såg du dem?
Nej. Vill du veta något av mig?
Ja. Här, ta det här.
Hur länge har du varit här?
Väldigt länge...30 eller 40 år.
Jag har bott här sen jag flydde från nazisterna vid krigsslutet.
Vet du vem som bodde här före dig?
Jag vet inte...någon typ av förening för filosofer... artister. Jag kommer inte ihåg.
Varför lämnade de stället?
När nazisterna kom så grep, torterade och mördade dem.
Du, hör på! Du kan inte gå in!
Lyssna.
- Hon fick inte gå in. - Hon sprang iväg så fort.
Jag kollar där uppe. Du stannar här.
Okej.
Hon är inte här.
Hon gav sig väl iväg? Då är allt bra, eller hur?
Inte än. Du är en idiot, minns du inte vad jag har sagt till dig?
Informera genast varje gång om någon kommer hit och är nyfiken!!
- Är det förstått?!! - Ja.
Kom.
Vart tog de vägen?
De är här bakom. Jag kan känna deras närvaro.
Det du ser, existerar inte. Det du inte kan se, är sanningen.
Husets mysterium.
Här är samma tecken som fanns på urnan.
Vi är i en hemlig katakomb.
Åh, gode Gud.
Det här är muren som leder till tårarnas moder.
Och hennes följeslagare.
- Häxor. - Häxor?
Vad de hittar på.
Håll dig bakom mig.
De tre skönheterna.
Vad gör du här?
Jag är studerar konst. Jag kom för att se katakomberna.
Kom med oss nu! Vi kommer att ha användning för dig.
Mater, ge mig kraften!
Tunikan!
Underbar! Fylld med kraft!
Mater, se här! Titta här, mater!
En inkräktare!
Grip honom!
Vi kommer att äta dig levande nu.
Håll honom!
Vår tid har kommit.
Välkommen, Sarah.
Kom närmare.
Kom fram till mig.
- Vem vill äta flickan? - Ge henne till mig.
Vi har väntat på detta ögonblick i mer än tusen år.
Vår kraft finns här.
Ingen ska kunna stoppa oss.
Inte någon någonsin mer.
Nej, din satmara!
Sarah, det är jag. Lugna dig!
Ge mig din hand, var stark nu!
Håll dig lugn!
Ut där uppe. Ut!